‫סינגפור 6 ביולי 1943‬
‫מה אתה חושב שאתה עושה?‬
‫איך אתה מעז? תפסיק. מנוול!‬
‫אל תנגן שירים אנגליים, רק יפניים, טיפש!‬
‫לא אנגלית. רק יפנית.‬
‫טוב. סליחה.‬
‫אלמד יפנית.‬
‫אנגלית, לא...‬
‫אלמד מנגינה יפנית בשבילך. בפעם הבאה.‬
‫איך הם מצפים ממני ללמוד יפנית מייד?‬
‫ממזרים ארורים.‬
‫הם שינו את שמות הרחובות. שינו את העיתונים.‬
‫אנחנו גרים בסינגפור, אבל חיים לפי שעון טוקיו.‬
‫נדרשו לי כל שנות ילדותי ללמוד את האנגלית שאני יודע.‬
‫ועכשיו המזדיינים האלה רוצים שנלמד מנגינה יפנית בין לילה!‬
‫רק כי קראתם לסינגפור "שונאן-טו", ‬
‫אתם חושבים שהכול יהפוך לפתע ליפני?‬
‫בני זונות!‬
‫בוס, אין טעם לנגן את המנגינה האנגלית הזו עוד.‬
‫בלי בריטים בסביבה, מי ישלם לנו?‬
‫כן, זה נכון, בוס.‬
‫כי אנחנו לא מרוויחים גרוש מלנגן להודים הקמצנים האלה.‬
‫תראה את זה. הם מקימים צבא.‬
‫מוקם צבא לאומי הודי‬
‫נטאג'י מבקש מההודים להקריב הכול!‬
‫תראה. הנערה תורמת את העגילים.‬
‫לנו אף אחד לא נותן כלום.‬
‫הצבא הנשכח‬
‫עד תחילת שנות ה-40 מלחמת העולם השנייה הכתה בעולם כולו.‬
‫מצד אחד, הודו נלחמה על חירותה נגד הבריטים, ‬
‫ומן הצד השני, מיליוני הודים התגייסו לצבא הודו הבריטית‬
‫ונלחמו נגד גרמניה ויפן.‬
‫ב-1942, כשהיפנים הכריזו על ניצחון בסינגפור, ‬
‫ההודים שהיו בצבא הודו הבריטית שהושפל קיבלו הצעה.‬
‫בסיועם של היפנים, ‬
‫הוקם צבא במטרה לשחרר את הודו מהשלטון הבריטי.‬
‫חמישים אלף הודים החליטו להתגייס לצבא הזה.‬
‫וכך נולד הצבא הלאומי ההודי.‬
‫הניצחון להודו!‬
‫בוקר טוב!‬
‫בוקר טוב.‬
‫קחי תה, יקירתי.‬
‫אני מצטערת. אני לא יודעת מה קרה. פשוט...‬
‫מה קרה?‬
‫לכלכתי את העיתון. אני ממש מצטערת.‬
‫ "נטאג'י מבקש מההודים להקריב הכול."‬
‫ממש מחמם את הלב לראות שאפילו צעירים מתייצבים לקריאתו של נטאג'י.‬
‫אבא, האמת שאתמול...‬
‫בוקר טוב!‬
‫בואי.‬
‫- מה קרה? - היא שפכה תה.‬
‫מאיה!‬
‫בדיוק סיפרת לי משהו.‬
‫- בוקר טוב! - לא...‬
‫בוקר טוב!‬
‫אז מאיה מופיעה בעמוד הראשי עכשיו.‬
‫מאיה, מה זה?‬
‫שיקרת.‬
‫מאיה, הם פשוט מודאגים‬
‫כי לנשים לא בטוח לפקוד כינוסים צבאיים.‬
‫אבל לא שמעת את הנאום של נטאג'י?‬
‫הם מקימים רגימנט נשים בפעם הראשונה אי פעם.‬
‫מאיה, זה היה צריך להיות רגע מלא גאווה בשבילי, לו רק היית הבן שלי.‬
‫אני לא מאמינה שאתה אומר את זה, אבא.‬
‫אתה לימדת אותי שאין הבדל.‬
‫אבל יש הבדל. צבא הוא לא מקום לנערה.‬
‫אבא, אתה, שרידהר, שניכם מאמינים שהצבא הלאומי ההודי צודק.‬
‫נטאג'י צודק. אז איך יכול להיות שלהתגייס לשורותיהם זו טעות?‬
‫בבקשה.‬
‫אל תדאגי, דודה.‬
‫מספיק עם זה, בבקשה.‬
‫אם מאיה מתגייסת לצבא הלאומי ההודי...‬
‫אז גם אני אתגייס.‬
‫היא השתגעה. יותר טוב שאמות.‬
‫היי! קאסטורי!‬
‫דודה!‬
‫איך אתה יכול לבקש שאוותר על זה?‬
‫בורמה חשובה לי.‬
‫וזה בסך הכול עניין של שבוע. הדברים די רגועים עכשיו.‬
‫אסע לשם, אצלם כמה תמונות, אראיין כמה אנשים וזהו.‬
‫זה שווה שתסכן את חייך ככה?‬
‫אתה כל הזמן מתלונן על כך שאנחנו דור של נוודים, נכון?‬
‫ואני כאן, מנסה לעשות משהו שאני באמת מאמין בו, ‬
‫ועכשיו אתה עוצר בעדי.‬
‫תראה, סבתא לא מרגישה טוב ואתה...‬
‫אל תשתמש בי כדי לרסק את החלומות של עמאר.‬
‫אימא...‬
‫תן לו ללכת.‬
‫זה בסך הכול עניין של שבעה או שמונה ימים.‬
‫אבל אימא, תקשיבי לי...‬
‫סיימנו לדבר, אבא. אני נוסע וזהו זה.‬
‫אני אצטרף, אם לא אכפת לך.‬
‫קולונל סודהי, יהיה לי לכבוד לקחת אותך איתי.‬
‫הי, אתם!‬
‫רוצו!‬
‫זוזו.‬
‫קדימה!‬
‫שם.‬
‫הינה הוא.‬
‫תיזהר, אחי!‬
‫קדימה.‬
‫שם!‬
‫הינה הם!‬
‫היי! מה אתה עושה? תיכנס לתור!‬
‫היי, מה העניין, גבר?‬
‫אדוני, בבקשה.‬
‫אימא שלי חולה מאוד, אדוני.‬
‫חולה מאוד, אדוני. בבקשה.‬
‫אימא שלי על ערש דווי, אדוני. בבקשה.‬
‫הבטחתי לאימא שלי, אדוני, ‬
‫שאהיה מהראשונים להתגייס לצבא של נטאג'י.‬
‫תיכנסו לתור!‬
‫אימא שלו גוססת, אדוני.‬
‫טוב, אחי. תתקדם.‬
‫הניצחון להודו, אדוני.‬
‫הניצחון להודו. רג'אן, המפקד.‬
‫הניצחון להודו!‬
‫הבא בתור!‬
‫- קדימה, זוזו. - סליחה.‬
‫ברכותיי. הגעת לעמוד הראשי.‬
‫תודה.‬
‫אבל היה טוב יותר לו התמונות שצילמתי הגיעו לעמוד הראשי.‬
‫כן, לפה.‬
‫דרך אגב, ‬
‫מעולם לא חשבתי שלנאום של נטאג'י תהיה כזו השפעה עלייך.‬
‫למה? אני שונה?‬
‫כולם פה בדיוק כמוני, ‬
‫הגיעו לכאן נכונים להקריב את חייהם למען חירותה של הודו.‬
‫כן, זה נכון, אבל איך נהפוך אותם לחיילים?‬
‫אם אתה יכול להפוך לחייל, אז מה הבעיה איתם?‬
‫הבעיה היא שלא לכולם יש את הכוח לעמוד במשמעת צבאית.‬
‫זו הסיבה שבהודו מגייסים חיילים מהגזעים הלוחמניים.‬
‫גזעים לוחמניים?‬
‫גזעים לוחמניים. כלומר, הגזעים הלוחמים.‬
‫גזעים לוחמים?‬
‫אתה מדבר על אנשים או על בעלי חיים?‬
‫מי מחליט שגזע מסוים הוא גזע לוחם והאחרים לא?‬
‫קדימה, מהר.‬
‫אני לא יודע מי, אבל ככה נוצר צבא הודו.‬
‫ב "צבא הודו" אתה מתכוון לצבא הודו הבריטית.‬
‫תבדקו את הנשקים שם.‬
‫לא לזה התכוונתי.‬
‫פתאנים, רג'פוטים, בני הדוגרה, בני הגורקה וכולי‬
‫נחשבו גזעים לוחמים‬
‫והשאר נחשבו גזעים נשיים...‬
‫הגזע הנשי.‬
‫גזע נשי?‬
‫זה לא אני. הבריטים מאמינים בזה.‬
‫זו לא אשמתך, קפטן.‬
‫צבא הודו האמיתי מוקם כאן.‬
‫ממש לנגד עינינו.‬
‫כדי להיות חלק בצבא הלאומי ההודי, ‬
‫איש לא צריך להשתייך לשום גזע מסוים, לאמונה, להיות לוחם, אישה, גבר‬
‫או משהו שטותי שכזה.‬
‫מה שחשוב הוא שהם הודים‬
‫והם מוכנים להילחם למען המדינה שלהם בלב שלם.‬
‫נכון.‬
‫ותקשיב, אם אי פעם יעלה הצורך, גם הבנות יילחמו.‬
‫או שאתה חושב שבנות הן לא לוחמות, קפטן?‬
‫לא, גברתי. את לוחמת אמיתית.‬
‫הבחורה הזו בהחלט צריכה להתגייס לצבא.‬
‫והישר לתפקיד גנרלית. הגנרלית מאיה.‬
‫כן, היא בהחלט צריכה להתגייס לצבא.‬
‫מקימים רגימנט נשים. רגימנט ראני ג'האנסי.‬
‫הבא בתור!‬
‫ושמעתי שהם מחפשים קצינים שיתנדבו לאמן אותן.‬
‫מיאנמר 1996‬
‫שלום.‬
‫כמובן, שלום!‬
‫ברוכים הבאים למיאנמר. שמעתי עליך רבות.‬
‫גם אני עלייך.‬
‫כל ידיד של מיה הוא ידיד שלי.‬
‫ותודה על העזרה שלך, ראני.‬
‫אין בעיה. זה טינטין, המדריך המקומי שלנו.‬
‫למה צריך אותו?‬
‫אנחנו לא צריכים אותו, אבל אין לנו ברירה.‬
‫אסביר אחר כך.‬
‫בוא לפה!‬
‫אסור לצלם פה. תביא את המצלמה או שתעיף אותה.‬
‫יש לי היתר.‬
‫עמאר, בבקשה, תשתוק.‬
‫עמאר!‬
‫תפסיק לצלם פה.‬
‫יש לו היתר. רגע!‬
‫סליחה!‬
‫טוב. בסדר.‬
‫בבקשה, תלכו.‬
‫תגיד להם להיזהר בפעם הבאה. אסור להם לצלם פה.‬
‫מה זה היה, לעזאזל? מה הבעיה שלהם?‬
‫אתה לא יכול לצלם איפה שאתה רוצה. במיוחד אם יש חיילים בסביבה.‬
‫אבל מוצף פה בחיילים.‬
‫אסור לצלם חיילים.‬
‫יש לנו אישור לצלם, ‬
‫בכל זאת, אתה חייב להיזהר מאוד.‬
‫אז שניכם רוצים להתנדב כקציני הדרכה.‬
‫כן, המפקד.‬
‫כלומר, המפקדת.‬
‫למה אתם חושבים שתוכלו לאמן את רגימנט הנשים?‬
‫כי אנחנו יודעים איך להתמודד איתן, המפקד.‬
‫כלומר, המפקדת.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫- הוא התכוון לומר ש... - תן לו לדבר.‬
‫מרבית הגברים חושבים שהם מסוגלים להתמודד עם נשים.‬
‫אבל הם לא מסוגלים.‬
‫משום שהם מעולם לא ראו נשים נלחמות ומנצחות.‬
‫אני ראיתי.‬
‫כל אישה במשפחה שלי נלחמה את המלחמה שלה, וגם ניצחה בה.‬
‫אימא שלי למדה קרוא וכתוב בעצמה.‬
‫אחותי שבתה רעב כדי ללמוד בקולג'.‬
‫הכוונה במה שאמרתי קודם הייתה שאני יודע איך‬
‫לתמוך בנשים שנלחמות על זכויותיהן.‬
‫זה לא יהיה קל.‬
‫רגימנט הנשים הזה הוא לא ליופי.‬
‫היפנים סירבו לממן את רגימנט ראני ג'האנסי.‬
‫ועלינו להוכיח להם שאנחנו לא בובות עדינות.‬
‫אנחנו נשתתף במלחמה הזו ונילחם בחזית.‬
‫כן, המפקד!‬
‫כן, המפקדת.‬
‫הנשים לא התגייסו לצבא הזה כדי להיות קישוט.‬
‫שניכם צריכים להבין את זה היטב ולהתרגל לנוכחות שלנו פה.‬
‫כי האימונים האלה אינם רק בשביל הנשים, אלא גם בשבילכם.‬
‫תפגשו אותי מחר ב-8:00 בבוקר בשטח.‬
‫כן, המפקדת!‬
‫הקשב!‬
‫בנות, אלה קציני ההדרכה שלכן.‬
‫קפטן סודהי וקפטן ארשאד.‬
‫קפטן.‬
‫אנחנו יכולים לראות את התשוקה ואת ההתלהבות שלכן.‬
‫אבל אי אפשר להילחם במלחמה רק בעזרת תשוקה והתלהבות.‬
‫לשם כך, יש צורך באימונים.‬
‫ועד עכשיו בשום מדינה לא אימנו נשים להילחם בחזית.‬
‫בזמן האימונים שלכן כאן, ננסה עד כמה שנוכל לוודא‬
‫שכל בחורה שנמצאת כאן‬
‫מסוגלת לעשות כל דבר שחייל רגיל מסוגל לעשות.‬
‫אבל כדי להשיג את זה, נצטרך להתאמן הרבה יותר קשה מהחייל הרגיל.‬
‫הרגימנט שלנו קרוי על שם מלכת ג'האנסי, לאקשמיבאי.‬
‫היא נלחמה בבריטים ב-1857.‬
‫היא עשתה את זה, וגם אנחנו נוכל.‬
‫כן?‬
‫דברי, בבקשה.‬
‫קפטן סודהי, נצליח להפוך ללוחמות?‬
‫או שאנחנו נשיות מדי?‬
‫המסורות האידיוטיות האלה היו נחלת צבא הודו הבריטית.‬
‫צבא הודו האמיתי מוקם כאן.‬
‫ממש לנגד עינינו.‬
‫וכדי להיות חלק בצבא הלאומי ההודי, ‬
‫איש לא צריך להשתייך לשום גזע מסוים, לאמונה, להיות לוחם, אישה או גבר.‬
‫מה שחשוב הוא שאנחנו הודים‬
‫ושאנחנו מוכנים להילחם למען המדינה שלנו בלב שלם.‬
‫כן.‬
‫לא ייאמן שאתה חוזר למדינה הזו אחרי כל כך הרבה שנים.‬
‫ורק בשבילי.‬
‫לא בשבילך, עמאר. באתי לפה בשבילי.‬
‫כדי לנשום את האוויר הזה פעם נוספת.‬
‫אחת, שתיים, אחת!‬
‫כן, קדימה, תמשיכו לזוז!‬
‫כן, קדימה, תישארו בשורה.‬
‫קדימה, להמשיך לזוז!‬
‫תשכח מהמלחמה. לא נשרוד אפילו את האימון הזה.‬
‫אם נעזוב את המקום הזה, יעצרו אותנו.‬
‫המקום הזה, מקום בטוח מאוד.‬
‫שלוש ארוחות בכל יום. יש בעיה?‬
‫אז תישארו כאן.‬
‫ממש לא נישאר כאן!‬
‫תסתכל לשם.‬
‫גם העלמות העדינות ההן רצות.‬
‫תשאירו את הידיים למעלה!‬
‫תשאירו את הידיים למעלה! טוב מאוד!‬
‫מהר יותר! תמשיכו לזוז!‬
‫סודהי-סאן.‬
‫דאיצ'י-סאן.‬
‫למה לקחת גם את הפרויקט המגוחך הזה?‬
‫הצבא היפני לא תומך בזה.‬
‫בשום מקום בעולם אין בצבא נשים שנלחמות.‬
‫זה לא התפקיד לנשים.‬
‫מה שאתה רואה כאן, דאיצ'י-סאן, ‬
‫זה יצירתו של רגימנט הנשים הראשון בעולם.‬
‫אתה לא חושב שהגיע הזמן?‬
‫תגביהו עוד את הרובה.‬
‫היי, מה קרה לך?‬
‫- יצאת מדעתך? - מה את עושה?‬
‫יצאת מדעתך? היי!‬
‫מה, לעזאזל, אתה חושב שאתה עושה?‬
‫אתה חושב שאנחנו הבנות חלשות?‬
‫אתה יודע מה אני עושה עם מגל?‬
‫אני מנקה את המגרש הגדול הזה.‬
‫ביום אחד, לבד.‬
‫אני חזקה! כולנו חזקות! חזקות בצורה שונה.‬
‫אנחנו עובדות במטע מילדות.‬
‫כשאנחנו מתבגרות, גדולות, 14,‬
‫האנגלי קורא לי לבית שלו...‬
‫בלילה.‬
‫כששמעתי שהצבא הלאומי ההודי לוקח בנות לצבא, ‬
‫באתי להילחם.‬
‫אני, רסאמה, נלחמת כדי לשחרר את הודו, ‬
‫שם נשים לא שוכבות עם גבר בשביל עבודה.‬
‫אז המפקד, ‬
‫תן לנו מלחמה!‬
‫אנחנו רוצות במלחמה הזו יותר מכם!‬
‫יותר מכם.‬
‫אני מבטיח לך, רסאמה.‬
‫נילחם ביחד עד נשימתנו האחרונה, ‬
‫למען ההודו שעליה את חולמת.‬
‫ויני?‬
‫מה קרה?‬
‫אמש החייל היפני לקח את אחותי.‬
‫היא בכתה וצרחה, אבל הם לא הקשיבו.‬
‫הייתי צריכה להתחבא בארון כל הלילה.‬
‫כל כך פחדתי שהם יבואו לחפש אותי.‬
‫אז גזרתי את השיער כדי להיראות כמו בן.‬
‫בואו החוצה. הקפטן רוצה לדבר איתנו. זה משהו דחוף.‬
‫קדימה. קומו.‬
‫בדיוק קיבלנו מידע, ‬
‫ונטאג'י רוצה שנעדכן אתכן קודם.‬
‫"צבא הודו הבריטית‬
‫"הוציא פקודה לפיה מעתה ואילך כל חייל, גבר או אישה, ‬
‫"שיילחם תחת פיקודו של הצבא הלאומי ההודי החדש שהוקם, ‬
‫"אם ייפול בשבי, ‬
‫"ייחשב בוגד ויירו בו למוות, ‬
‫ "ללא משפט."‬
‫מה הוא אמר?‬
‫נטאג'י הוציא פקודות ברורות‬
‫לכך שאם מי מהטירונים רוצה לעזוב את הצבא, ‬
‫ישחררו אותו בכבוד.‬
‫אלה שרוצים לעזוב ישוחררו עד מחר בבוקר.‬
‫כשניצבים בפני המוות, אפילו האמיצים ביותר מפחדים.‬
‫ואלה בסך הכול נערות בנות 20-19, בן אדם.‬
‫עלינו לחכות רק הלילה.‬
‫מחר בבוקר נדע עד כמה רחוק הגענו.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫זה הזמן להימלט, ואתה כאן, עסוק בנגינה בחליל.‬
‫אחי!‬
‫אתה צודק. שניכם יכולים לעזוב.‬
‫מה לגביך?‬
‫אני אשאר.‬
‫יצאת מדעתך?‬
‫מעולם אפילו לא היית בהודו.‬
‫וגם לא הנערות הטיפשות האלה.‬
‫אתה רוצה להקריב את חייך למען ארץ שמעולם אפילו לא ראית?‬
‫תראה, הינה מגיעה מלכת ג'האנסי.‬
‫עכשיו תנגן בחליל בשבילה והבריטים יהרגו את שניכם.‬
‫מסדר, הקשב!‬
‫הלאה לדלהי!‬
‫מ' רסאמה.‬
‫מאיה שריניוואסן.‬
‫לטה סוואמינת'ן.‬
‫יאנגון, מיאנמר 25 באוגוסט 1996‬
‫אז עמאר, למה אתה מתעניין בבורמה?‬
‫זה רק סיפור טוב או שאתה באמת מזדהה עם המאבק שלנו?‬
‫אני רוצה להיות עיתונאי, ראני.‬
‫ואני יודע שהסיפור הזה נהדר בשביל הקריירה שלי. אז אני כאן.‬
‫נשמע הוגן.‬
‫מחנה אימונים של הצבא הלאומי ההודי - בורמה דצמבר 1943‬
‫לעמדה.‬
‫- לעמדה. - לעמדה.‬
‫- תחזיק ברימון. - רימון...‬
‫- שחרר את הנצרה! - שחרר את הנצרה!‬
‫- מוכן? - מוכן?‬
‫זרוק!‬
‫- מספר שתיים, שבור מערך. - מספר שתיים, שבור מערך.‬
‫מספר שלוש!‬
‫לעמדה!‬
‫תחזיק ברימון!‬
‫איך תילחם במלחמה אם אתה מפחד כל כך?‬
‫שחרר את הנצרה!‬
‫מוכן?‬
‫זרוק!‬
‫אתה...‬
‫סודהי!‬
‫זו את. מה את עושה פה?‬
‫השפתיים שלך זזות, אבל אני לא יכול לשמוע כלום.‬
‫למען האמת, איבדתי את השמיעה בגלל הפיצוץ.‬
‫אהיה בסדר בתוך יומיים.‬
‫טוב.‬
‫למה את צוחקת?‬
‫- כי אני לא שומע? - כי אתה לא שומע.‬
‫זה בסדר. כשהתחבושות יוסרו...‬
‫זו הדרישה שלנו!‬
‫שחרור הסטודנטים העצורים!‬
‫הצבא פתח באש. הם מתקרבים לכאן.‬
‫מה קורה?‬
‫הצבא פתח באש על הסטודנטים.‬
‫עלינו לזוז עכשיו.‬
‫בואו נלך לבית המלון.‬
‫אי אפשר ללכת לשם עכשיו!‬
‫למה הוא מצלם? תגידי לו להפסיק מייד.‬
‫אם נסתבך, זה יהיה באשמתך.‬
‫אל תדבר איתו יותר. בוא נלך!‬
‫היי! מה אתם עושים שם, אידיוטים?‬
‫למה אתם בחוץ בשעה כזו?‬
‫הם זרים. אשלח אותם למלון שלהם.‬
‫אתם מעצבנים אותי.‬
‫אדוני, תן לנו ללכת מכאן, בבקשה.‬
‫מי את, לעזאזל?‬
‫את גם עם אלה שעושים בעיות?‬
‫היי, מה אתה עושה?‬
‫קבל את זה! איך אתה מעז! אני קצין בצבא.‬
‫תפסיק!‬